KYMP/RYA/ATT	15.10.2024, versio 1.0	Täydennettävä versio kokonaisurakkaan

Työmaavesien hallinnan vaatimukset ja hallintasuunnitelma – pohja kokonaisurakka

Asiakirjassa on koottu tietoja työmaavesien hallinnasta ja vaatimukset hallinnan toteutukselle. Tämä asiakirja on pohja, joka tulee täyttää hankekohtaisilla tiedoilla.

Hankkeen nimi:
Osoite:
Rakennuksen pinta-ala (brm2):

OHJE:

Selvitä ensin (mm. kantakaupungin kohteet)

johdetaanko työmaavedet jätevesi- tai sekavesiviemäriin? Jos johdetaan, vedet menevät HSY:n jätevesipuhdistamolle. Urakoitsijan tulee käsitellä vedet HSY:n ohjeiden mukaisesti. HSY antaa ohjeet viemäröintiluvan yhteydessä. Ohjeet: https://www.hsy.fi/globalassets/vesi-ja-viemarit/tiedostot/jateveden_raja-arvot.pdf Tätä asiakirjaa ei silloin tarvita. Pääurakoitsijan tulee tällöin kuitenkin esittää, miten työmaavedet käsitellään HSY:n vaatimusten mukaisesti.

Sisällys

1	Työmaavesien hallintasuunnitelman laadinnan periaatteet	3

2	Määritelmät	3

3	Työmaavesien hallintasuunnitelman sisältövaatimukset	4

3.1	Taustatiedot	4

3.1.1	Vesistö ja hulevesiviemäri	4

3.1.2	Maaperä (ominaisuudet, happamat sulfaattimaat ja pilaantuneisuus)	5

3.1.3	Kasvillisuus	6

3.1.4	Pohjavesi	7

3.2	Arvio työmaalla syntyvien vesien määrästä	7

3.3	Arvio työmaalla syntyvien vesien laadusta	8

3.4	Työmaavesien hallintamenetelmät ja käsittely	8

3.5	Työmaavesien hallinnan asemapiirustus	11

3.6	Työmaalla mitattavat suureet ja ohjearvot	11

3.7	Työmaaveden laadun ja määrän tarkkailu	13

3.7.1	Seurantasuunnitelma	13

3.7.2	Työmaan omatarkkailu ja kirjanpito	14

3.7.3	Ulkopuolisen konsultin suorittama näytteenotto	14

3.7.4	Reagointi poikkeaviin tuloksiin	15

3.8	Tarvittavat luvat, ilmoitukset ja lausunnot	15

LIITE 1	16

Lisätietoja työmaavesien hallinnan menetelmistä	16

Menetelmiä työmaavesien kiintoaineen poistoon	16

Menetelmiä työmaavesien neutralointiin	17

Liitteet

Liite 1	Lisätietoja työmaavesien hallinta menetelmistä

Liite 2	Päiväkirjapohja urakoitsijalle työmaavesien omavalvontaan

Työmaavesien hallintasuunnitelman laadinnan periaatteet

Pääkaupunkiseudun uusi työmaavesiohje on tullut voimaan maaliskuussa 2024. Pääkaupunkiseudun työmaavesiohje koskee soveltuvin osin kaikkia työmaita, joilla syntyy työmaalta poistettavia vesiä. Pääkaupunkiseudun työmaavesiohje löytyy osoitteesta https://julkaisu.hsy.fi/paakaupunkiseudun-tyomaavesiohje.html

Jos työmaahan liittyy ympäristö- tai vesilupa tai pilaantuneen maaperän tai pohjaveden puhdistamista koskeva päätös, jossa on annettu poistettavia vesiä koskevia määräyksiä, noudatetaan vesien osalta luvan tai päätöksen määräyksiä. Jos edellä mainitut määräykset koskevat vain osaa työmaan toiminnasta, alueesta tai kestosta, muulla alueella ja muuna aikana noudatetaan työmaavesiohjetta.

Työmaavesien hallintasuunnitelman avulla osoitetaan, miten työmaalla ehkäistään vesistön vedenlaadun heikkenemistä. Työmaavesien hallintasuunnitelma tulee laatia erityisen tarkasti, jos työmaavesistä voi aiheutua haittaa vesiympäristölle esimerkiksi, kun työmaalta johdetaan työmaavesiä herkälle vesikohteelle (suoraan tai hulevesiviemärin kautta).

Pääurakoitsija vastaa siitä, että tämän asiakirjan pohjalta laaditaan suunnitelma työmaavesien hallinnasta, käsittelystä, mittauksesta ja seurannasta. Pääurakoitsija vastaa työnaikaisesta laadun tarkkailusta laatimansa suunnitelman mukaisesti. Työmaavesien hallintasuunnitelman laatijan tulee olla tarpeeksi pätevä (esim. työmaavesien hallinnan konsultti). Työmaavesisuunnitelma ja sen laatija pitää hyväksyttää tilaajalla ennen maanrakennustöiden aloittamista.

OHJE:

Pysyvä teksti on kirjoitettu mustalla värillä, ohjetekstit sinisellä ja esimerkkitekstit on kirjoitettu vihreällä värillä. Ohje- ja esimerkkitekstit poistetaan lopullisesta versiosta.

Pääurakoitsija tekee ennen rakentamisen aloittamista tämän pohjan mukaisen suunnitelman työmaavesien hallinnasta ja seurannasta. Lisäksi pääurakoisija tekee asemapiirustuksen, jossa esitetään hallintarakenteet. Pääurakoitsija hyväksyttää laatimansa suunnitelmat tilaajalla.

Määritelmät

Työmaavedellä tarkoitetaan työmailla muodostuvia vesiä tai lietteitä, lukuun ottamatta työmaakoppien sosiaali- ja saniteettitiloissa syntyviä talousjätevesiä. Työmaavettä muodostuu sade- ja sulamisvedestä, maaperän vesistä ja työmenetelmissä käytettävistä vesistä (mm. maalämpökaivojen porausvedet) sekä työmaan ulkopuolisten vesien päästessä työmaa-alueelle.

Työmaavedet eivät saa heikentää vesistöjen vedenlaatua. Vesiympäristöön, mereen tai hulevesiviemäreihin johdettavan työmaaveden tulee olla laadultaan sellaista, että siitä ei aiheudu haittaa ympäristölle, viemäreille tai muille rakenteille. Työmailla tulee pyrkiä siihen, että työmaavesiä syntyy mahdollisimman vähän ja niiden laatu ympäristöön purettaessa on luonnonvesiä vastaava. Maahan voi imeyttää vain vesiä, jotka eivät aiheuta pohjaveden pilaantumista tai sen vaaraa. On huomioitavaa, että hulevesiviemäreistä vesi johtuu suoraan käsittelemättömänä vesiympäristöön.

Työmaavedet aiheuttavat vesiympäristölle monia haittoja. Korkeat kiintoainepitoisuudet liettävät lohikalojen kutusorakkoja sekä rantoja ja pohjia, tukehduttavat pohjaeläimiä ja heikentävät vedessä elävien kasvien kasvua. Alhainen tai liian korkea pH tappaa vesieliöitä ja korkea öljypitoisuus on myrkyllistä paitsi vesieliöille, myös ihmisille. pH-muutoksia aiheuttavat mm. happamat sulfaattimaat, laaja betonistabilointi, betonimurskeen käyttö tai varastointi. Happamat sulfaattimaat aiheuttavat myös metallipitoisuuksien nousua. Lisäksi käsittelemättömät työmaavedet voivat aiheuttaa viemäreiden, kaivojen, pumppaamoiden ja muiden rakenteiden liettymistä, tukkeutumista ja syöpymistä sekä jätevesivahinkoja kiinteistöissä.

Herkät vesikohteet ovat esimerkiksi luonnontilaiset ja sen kaltaiset purouomat, lammet ja norot, taimenpurot, joet ja jokien sivuhaarat, lähteet, herkät meren sisälahdet ml. Natura-merenlahdet, viitasammakkokohteet ja uimarannat. Herkät vesikohteet ovat erityisen herkkiä pH:n muutoksille ja kohonneille kiintoaineen pitoisuuksille pienen vesimäärän, arvokkaan lajiston, virkistyskäytön tai luonnontilaisuuden takia. Herkät vesikohteet ja niiden suojavyöhyke on esitetty Helsingin kaupungin karttapalvelussa https://kartta.hel.fi/. Jos työmaa sijaitsee herkän vesikohteen suojavyöhykkeelle (etäisyys 200 metriä), koskee työmaavesien käsittelyä tiukemmat ohjearvot, jotka esitetään pääkaupunkiseudun työmaavesiohjeessa.

Työmaavesien hallintasuunnitelman sisältövaatimukset

Tähän kappaleeseen kootaan rakennuspaikkaan liittyvät lähtötiedot ja erityisvaatimukset, jotka tulee huomioida työmaavesien hallintasuunnitelman laadinnassa.

Taustatiedot

Tässä luvussa käydään läpi työmaan ympäristöolosuhteet työmaavesien johtamisen näkökulmasta. Vastanottava vesistön herkkyys ja mahdolliset kunnostuskohteet vastanottavassa vesistössä on hyvä tiedostaa. Maaperäolosuhteet vaikuttavat siihen, minkä laatuista vettä työmaalla muodostuu. Pohjavesiolosuhteet vaikuttavat siihen, kuinka kaivantovesiä työmaalla muodostuu.

Vesistö ja hulevesiviemäri

OHJE:

Vesistö

Katso tiedot Vipusesta, Helsingin kaupungin karttapalvelussa https://kartta.hel.fi/ tai luontotietojärjestelmän virkaversiosta (Louhi)

Sijaitseeko työmaa herkän vesikohteen ja sen suojavyöhykkeellä, tai sen vaikutusalueella?

Herkät vesikohteet -karttataso sisältää: luonnontilaiset ja sen kaltaiset purouomat, lammet ja norot, taimenpurot, joet ja jokien sivuhaarat, lähteet, herkät meren sisälahdet ml. Natura-merenlahdet, viitasammakkokohteet, uimarannat

Kuvataan, millä valuma-alueella (purojen ja lampien) työmaa sijaitsee eli mihin vesistöön /merialueeseen työmaavesien vaikutukset kohdistuvat?

Millainen herkkä vesikohde on? (esim. iso puro, jossa paljon vettä koko ajan)

Sijaitseeko kohteen läheisyydessä kunnostettuja purokohtia (mm. taimenien kutusoraikkoja)?

Sijaitseeko kohteen läheisyydessä muita arvokkaita luontokohteita (esim. sammakko- ja matelijakohteet, lintualueet, lepakkoalueet)

Hulevesiviemäri

onko tontilla hulevesiviemäri/viemärit?

minne hulevesiviemärit laskevat?

laskevatko ne herkkään vesikohteeseen?

Esimerkkiteksti: Työmaa sijaitsee herkän vesikohteen, Broändanpuron, suojavyöhykkeellä eli alle 200 metriä Broändanpurosta. Broändanpuro on arvokas taimenpuro, eikä sen vedenlaatua saa heikentää. Tontilta johtava hulevesiviemäri johtaa Broändanpuroon.

Kuva 1. Esimerkkikuva: Kuvassa on kohteen XX tontti ympäröity punaisella (ei tarkka), vaalean sininen alue on herkän vesikohteen suojavyöhyke ja tummempi sininen viiva on Broändanpuro, herkkä vesikohde (taimenpuro).

Maaperä (ominaisuudet, happamat sulfaattimaat ja pilaantuneisuus)

OHJE:

Kuvataan alueen maaperä ja mihin maalajiin kaivu ulottuu?

muodostuvan veden määrään vaikuttaa olennaisesti maaperän ominaisuudet: saven vedenjohtavuus on huomattavasti pienempi kuin karkeampien maalajien.

savipitoisten vesien käsittely vaatii huomattavasti enemmän käsittelypinta-alaa ja järjestelmän tarkempaa mitoitusta ja suunnittelua verrattuna esim. hiekkapitoisiin vesiin.

voiko maaperään imeyttää työmaavesiä? Maahan voi imeyttää vain vesiä, jotka eivät aiheuta pohjaveden pilaantumista tai sen vaaraa.

Onko maaperätutkimusten yhteydessä tutkittu happamien sulfaattimaiden esiintyminen työmaalla?

on tutkittu ja alueella on happamia sulfaattimaita:

työmaalla on varauduttava vesien neutralointiin ja pH:n seurantaan

ei ole tutkittu:

tarkista todennäköisyys happamien sulfaattimaiden esiintymiselle GTK:n karttapalvelusta (https://gtkdata.gtk.fi/hasu/)

Jos alueella on suuri tai kohtalainen todennäköisyys happamien sulfaattimaiden esiintymiselle

arvioidaan, tutkitaanko happamien sulfaattimaiden esiintyminen ennen rakennustöihin ryhtymistä

työmaalla on varauduttava vesien neutralointiin ja pH:n seurantaan

Onko alueella tehty maaperän pilaantuneisuustutkimuksia?

kyllä à kuvataan lyhyesti viitearvovertailun tulokset

tutkimuksia ei tehdä, jos riskiä ei ole. Työmaan aikana tulee kuitenkin varautua pilaantuneen maaperän ilmentymiseen.

jos on pilaantuneita maita, kaivantojen työmaavesien käsittely tehdään PIMA-päätöksen mukaisesti

Esimerkkiteksti:

Hankealueen maaperä on savea. Savikerroksen paksuus on noin 9-10 m. Maanpinnataso on noin +16. Kaivu ulottuu syvimmillään noin 2 m syvyyteen (tasolle +14) eikä läpäise savikerrosta.

Happamien sulfaattimaiden esiintymistä hankealueella ei ole selvitetty, mutta hankealueella on korkea todennäköisyys happamien sulfaattimaiden esiintymiselle. Näin ollen työmaalla on tarpeen varautua happamien vesien neutralointiin.

Alueen maaperän pilaantuneisuus on selvitetty suunnitteluvaiheessa (viittaus pima-raporttiin, jos sellainen on laadittu). Alueella todetut metalli- ja haitta-ainepitoisuudet ovat alle kynnysarvotason (Vna 214/2007).

Kuva 2. Esimerkkikuva. GTK:n happamat sulfaattimaat-karttapalvelun mukaan suunnittelualueella happamien sulfaattimaiden esiintymisen todennäköisyys on korkea. Huom. kuvaa ei tarvitse tähän, jos se sisältyy asemapiirustukseen.

Kasvillisuus

OHJE pihasuunnittelijalle:

Kuvataan, onko työmaalla kasvillisuutta/kasvipeitteisyyttä ja voidaanko sitä hyödyntää työmaavesien imeyttämiseen (miten).

Onko kasvillisuutta, jolle ei saa ohjata työmaavesiä.

Pohjavesi

OHJE:

Esitetään pohjavedenpinnan taso (keskitaso, min-max)

Otetaan huomioon, että pohjavettä voi esiintyä myös kahtena erillisenä pohjavesikerroksena, ns. orsivetenä esiintyvä pohjavesi

Jos urakka-alue sijaitsee tärkeällä pohjavesialueella, laaditaan suunnitteluvaiheessa Pohjaveden hallintasuunnitelma noudattaen ohjetta Rakentamistapaohje pohjavesialueella rakentamiseen).

luokiteltujen pohjavesialueiden sijainnit voi tarkistaa Helsingin kaupungin karttapalvelusta, ja niiden rajaukset voi ladata Vipusesta ja luontotietojärjestelmän virkamiesversiosta.

Esimerkkiteksti:

Hankealueella on paineellista pohjavettä. Pohjaveden pinnantaso hankealueella on vaihdellut vuosina 2020-2024 tasolla +14...+15,5. Pohjavedenpinnan keskitaso vuosina 2020-2024 on ollut +14,5.

Orsivedenpinnataso hankealueella on vaihdellut vuosina 2020-2024 tasolla +13...+14. Orsivedenpinnan keskitaso vuosina 2020-2024 on ollut +13,5.

Lähin pohjavesialue, XX pohjavesialue, sijaitsee noin X kilometrin päässä hankealueen itäpuolella.

Arvio työmaalla syntyvien vesien määrästä

OHJE:

Syntyvien vesien määrä vaikuttaa siihen kuinka paljon työmaavesiä tulee käsitellä. Niiden arviointi on siksi olennaista.

Työmaavesiä syntyy paljailta maapinnoilta sekä kaivantovesistä. Mikäli työmaa kyetään toteuttamaan vaiheittain ja säästämään nykyistä kasvillisuutta, säästetään vesien hallintarakenteiden tilatarpeessa.

Jos kohteeseen porataan maalämpökaivoja, tulee porausveden määrä arvioida erikseen

Työmaavesimääriä arvioitaessa on tarkasteltava, ulottuuko kaivu alueen havaintoputkissa todetun ylimmän orsi- tai pohjavedenpinnan alapuolelle.

kaivu ei ulotu orsi-/pohjavesipinnan alapuolelle

Kaivantovedet muodostuvat sade- ja sulamisvesistä. Tällöin muodostuvien työmaavesien määrä arvioidaan auki olevan kaivantopituuden perusteella käyttäen mitoitussateena vähintään kerran vuodessa toistuvaa 1 h pituista rankkasadetta, jonka intensiteetti on 33 l/s/ha. Kaivantovesien hallinnan mitoituksessa käytetään pumpun maksimivirtaamaa hallintarakenteiden mitoitusvirtaamana.

kaivu ulottuu orsi-/pohjavesipinnan alapuolelle

Jos kaivanto on tarpeen pitää kuivana rakentamisen aikana (pumppaustarve), muodostuvan kaivantoveden määrä on arvioitava pohjaveden vaikutukset huomioiden. Hallintarakenteiden mitoitus tulee perustua tähän määräarvioon.

Jos pinta- tai pohjavettä otetaan yli 100 m3/vrk eikä vedenotolle ole vesilain mukaista lupaa, tulee vedenotosta tehdä ilmoitus Uudenmaan ELY-keskuksessa 30 vrk ennen johtamisen aloittamista

Esimerkkiteksti:

Hankealueen maaperä on savea. Savikerroksen paksuus on noin 9–10 m, ja kaivu ei ulotu saven alapuoliseen pohjaveteen. Saven kuivakuorikerroksessa ja saven yläpuolisessa humuskerroksessa on orsivesikerros, jonka pinnankorkeus vuosina 2020-2024 on vaihdellut välillä +13...+14. Kaivanto ulottuu tasolle +14. Kaivantoon tulevan orsiveden määrä arvioidaan varsin pieneksi (1–2 l/s). Kaivantoon tuleva vesi muodostuu pääasiassa sade- ja sulamisvesistä. Näin ollen arvio muodostuvista kaivantovesistä perustuu kaivannon kokoon (4*10 m) ja mitoitussateeseen, jonka intensiteetti on 33 l/s/ha.

Esimerkkilaskelma:

auki olevan kaivannon pinta-ala: 4 m * 10 m = 40 m2

mitoitussateen intensiteetti 33 l/s/ha

valuntakerroin 1

Muodostuva kaivantoveden määrä Q= 33 l/s/ha * 1 * 0,0040 ha = 0,13 l/s

Arvio työmaalla syntyvien vesien laadusta

OHJE:

Työmaavesien laatua arvioitaessa on huomioitava työmaan maaperä, ja työmaatoiminnot, joilla voi olla vaikutusta työmaaveden laatuun. Alla on esimerkkejä erilaisesti työvaiheista ja niiden vaikutuksesta vedenlaatuun

Pintamaiden poisto lisää kiintoainekuormitusta työmaa-alueelta.

Maalämpökaivojen porausvesi lisää kiintoainekuormitusta.

Pumpattavassa kaivantovedessä kiintoainepitoisuudet ovat suuria etenkin silloin, kun kaivu on käynnissä.

Stabiloimattomalla happaman sulfaattimaiden alueella kaivantovedet voivat olla happamia (pH < 6), jolloin metallien pitoisuudet voivat kohota.

Pilari- ja massastabiloinnin myötä työmaavesien pH voi nousta emäksiseksi (pH > 9).

Kaivannossa tehtävä betonivalun/betonoinnin ja betonimurskeen käytön myötä työmaavesien pH voi nousta emäksiseksi (pH > 9), jolloin metallien pitoisuudet voivat kohota.

Louhinnassa käytettävät räjähdysaineet sisältävät typpeä, joten louhintatyömaalla syntyvissä hulevesissä typen pitoisuudet voivat olla korkeita.

Esimerkkiteksti:

Hankealueella on korkea todennäköisyys happamien sulfaattimaiden esiintymiselle. Näin ollen kosteikon alueella, missä ei tehdä stabilointia ennen kaivua, muodostuvat työmaavedet voivat olla happamia ja työmaalla on tarpeen varautua happamien vesien neutralointiin.

Maaperä stabiloidaan ennen kaivua. Stabiloitavilla alueilla muodostuvat kaivantovedet voivat olla emäksisiä (pH >9), ja työmaalla tulee varautua emäksisten vesien neutralointiin. Emäksiset vedet voidaan johtaa myös HSY:n luvalla HSY:n jätevesiviemäriin. Jätevesiviemäriin johdettavan veden pH-arvo tulee olla välillä 6–11.

Työmaavesien hallintamenetelmät ja käsittely

OHJE:

tässä kohdassa esitetään lähtötiedot työmaavesien hallinnalle ja käsittelylle aiemmissa luvuissa olevien tietojen perusteella:

minne työmaavedet voidaan johtaa? voidaanko niitä imeyttää tontilla?

pitääkö työmaavedet pumpata hulevesiviemäriin, mihin tarkalleen? (tontilla voi olla useita liitoskohtia)

kuvataan purkupisteet avouomaan tai hulevesiverkostoon.

jos työmaavedet pitää pumpata hulevesiviemäriin, joka johtaa herkkään vesikohteeseen (esim. taimenpuro), mitä suureita pitää seurata työmaavesistä ja mitkä ovat niiden ohjearvot (ks. luku 3.6. ja https://julkaisu.hsy.fi/paakaupunkiseudun-tyomaavesiohje.html))

missä tilanteissa ohjearvosta voi poiketa.

kuvataan vesien virtausreitit työmaalla ja työmaavesien purkureitit

onko mahdollisuus työmaavesien valumiselle sadeveden mukana vesikohteeseen?

kuvataan työmaavesien käsittelyn mitoituksen periaatteet kiintoaineen poistolle. Lisätietoja Pääkaupunkiseudun työmaavesiohje https://julkaisu.hsy.fi/paakaupunkiseudun-tyomaavesiohje.html

tuleeko varautua pH:n neutralointiin?

asemapiirustuksessa (luku 3.5.) esitetään alustavasti hallintamenetelmien ja -rakenteiden sijoittuminen ja purkupaikat työmaalla ennen työmaan aloitusta ja tätä päivitetään työmaan aikana tarvittavin osin.

muita huomioon otettavia asioita

Esimerkkiteksti:

Työmaan työmaavesiä ei voida imeyttää tontilla vaan ne täytyy johtaa hulevesiputkeen (HV1). Hulevesiputki (HV1) johtaa XX-ojaan. Työmaavedet on käsiteltävä työmaalla ennen XX-ojaan laskemista. Vesistä pitää laskeuttaa kiintoaine ennen ojaan purkamista sekä varmistaa sallittu pH-arvo. Kiintoaineen laskeutusmenetelmänä tulee käyttää vähintään laskeutusallasta (katso mitoitus Pääkaupunkiseudun työmaavesiohjeesta). Happamia vesiä ei saa johtaa työmaan ulkopuolelle vaan ne pitää ensin neutraloida esimerkiksi kalkkikivipadon avulla.

Luvussa 3.2 on esitetty laskelma syntyvien kaivantovesien määrästä, joka on noin 0,13 l/s. Kiintoaineen laskeutus voidaan toteuttaa esimerkiksi laskeutuslavoilla. Suunnitteluvaiheessa tehtyjen arvioiden mukaan soveltuva pumpun tuotto on 1–2 l/s, jolloin kiintoaineen laskeutukseen riittää 1 kpl laskeutuslavoja. Tämä tulee kuitenkin varmistaa vielä huomioiden työmaa-aikana tulevat muutokset veden määrään, mikä voi vaikuttaa laskeutuslavojen määrään

Kaivantovesien pumppauksessa tulee kiinnittää huomiota pumpun sijoittamiseen kaivannossa. Suoraan kaivannon maapohjalle asetettu pumppu imee veden mukana huomattavasti maa-ainesta, mikä aiheuttaa työmaavesien käsittelyrakenteiden nopeaa liettymistä ja tiheää huoltotarvetta. Tätä voi estää sijoittamalla pumppu kaivannon pohjalla esimerkiksi laastipaljuun tai karkeasta sepelistä toteutetun pesän päälle.

Kuva 3. Esimerkkikuva. Työmaavedet ohjataan hulevesiputkeen HV1.

Läjitetyt maamassat ja paljaat luiskat tulee suojata eroosiosuojamatolla tai suodatinkankaalla. Läjitettyjen maamassojen ja ojien, purojen sekä hulevesikaivojen väliin on suositeltavaa jättää 10 m suojaetäisyys.

Työmaalla ja sen välittömässä läheisyydessä sijaitsevat ritiläkaivot tulee suojata imeytysrenkaalla, suodatinkankaalla ja/tai kaivoon asennettavalla suodatinpussilla.

Eroosioherkkien, sulfaattimaiden ja muiden haastavien kohteiden kaivu (esim. uomien kaivu ja siirrot) ajoitetaan mahdollisimman vähäsateiseen ajankohtaan. Lisäksi taimenpuroilla on huomioitava taimenen kuturauhoitusaika 1.9.–30.11., jolloin vettä samentavia töitä tulee välttää.

Työmaalla tulee ottaa huomioon työmaan ulkopuolelta tuleva valunta, joka voi ottaa mukaansa irtonaista maata, sekoittua likaisiin työmaavesiin tai päätyä kaivantoihin.

Maalämpökaivojen porausvedet (poistetaan, jos kohteeseen ei tule maalämpöä)

Maalämpökaivojen porausvesien käsittely, vesien hallinta ja poisjohtaminen tulee suunnitella etukäteen ennen maalämpökaivojen porauksien aloittamista Maalämpökaivojen porausvesien käsittelyohjeen mukaisesti. Pääurakoitsija vastaa siitä, että maalämpökaivojen porausveden käsittely on suunniteltu ja toteutettu ohjeen mukaisesti.

Maalämpökaivon porauksessa syntyvä karkea kiviaines sekä veden ja kiintoaineen muodostama liete tulee käsitellä siten, ettei siitä aiheudu haittaa ympäristölle, naapureille tai viemäriverkolle. Vesistöön laskettava käsitelty porausvesi ei saa olla luonnonvesiä laadullisesti huonompaa. Kiviainesta tai lietettä ei saa johtaa sellaisenaan suoraan vesistöön, mereen, ojaan, kadulle, hulevesi- tai jätevesiviemäriin.

Työmaavesien hallinnan asemapiirustus

Ohje:

Tämän asiakirjan lisäksi työmaavesien hallintaan liittyen laaditaan asemapiirustus, johon on koottu tässä asiakirjassa esitetyt lähtötiedot. Tätä päivitetään tarvittavien osin työmaa-aikana.

Asemapiirustuksessa esitetään:

vaiheistus

kaivannot, stabiloitavat alueet, louhinnat ja työmaavesien hallinnalle varattavat alueet ja soveltuvat vaihtoehdot työmaavesien käsittelyyn

alueen ojat ja hulevesilinjat sekä kaivot

työmaan ajoreitit

kasvipeitteiseksi jätettävät alueet

sijoituspaikat kaivumassoille

puhdistetun työmaa-/kaivantoveden johtamispaikat

työmaan ulkopuolisten vesien johtamisreitit

paljaiden maa-alueiden, reittien ja uomien eroosiosuojaus

herkät vesikohteet työmaan läheisyydessä (nämä merkattava myös maastoon)

kunnostetut purokohdat

maalämpökaivot

Asemapiirustuksen selostus sisältää:

työmaavesien hallinnan periaatteet

jos on tunnistettu, että työmaalla tarvitaan kiintoaineen poiston lisäksi vesien neutralointia, esitetään tarvittavat tilavaraukset ja vaihtoehdot neutralointiin

työmaavesien ohjearvot

työmaaveden laadun ja määrän tarkkailu

suunniteltujen hallintarakenteiden mitoitus

Työmaalla mitattavat suureet ja ohjearvot

Työmaaveden laatua on seurattava aina vähintään aistinvaraisesti, esim. näkö- tai hajuhavainnoilla. Lisäksi hankekoosta ja sijainnista riippuen, poisjohdettavaa työmaaveden laatua tulee seurata näytteenotoin (pääurakoitsijan omatarkkailulla ja ulkopuolisen konsultin seuranta). Seurattavat suureet ja mittaukset määritellään urakkakohtaisesti. Mikäli kohteessa kaivetaan pilaantunutta maata, tulee se huomioida erikseen vesien käsittelyssä ja johtamisessa. Työmaavesien hallintarakenteita tulee huoltaa säännöllisesti.

Pääurakoitsijan tulee varmistaa, etteivät työmaalta poisjohdettavien vedet aiheuta haittaa ympäristölle ja osoittaa se tilaajalle, ja tarvittaessa viranomaiselle, seurannan ja mittausten avulla.

Pääkaupunkiseudun työmaavesiohjeessa (2024) on määritetty mittaustavat ja ohjearvot, joita noudattamalla voi osoittaa, ettei haittaa synny.

Tällä työmaalla mitattavat suureet ja ohjearvot:

Kiintoainepitoisuuden ja sameuden seuranta

OHJE valitse taulukosta sarake rakennuksen koon ja sijainnin mukaan, poista muut kohdat. Mittaustarve koskee lähtökohtaisesti ajanjaksoa, jolloin työmaavesiä pumpataan tai johdetaan pois työmaalta vesikohteeseen. Mittausväliä ja -tapaa voidaan tapauskohtaisesti eritellä esim. maarakennus- ja sisätyövaiheille.

Pienet hankkeet paritaloa suurempi, valmiin rakennuksen tai /rakenteen pohjapinta-ala < 5000 m2	Keskisuuret hankkeet valmiin rakennuksen tai rakenteen pohjapinta-ala 5000-10 000 m2	Suuret hankkeet valmiin rakennuksen tai rakenteen pohjapinta-ala > 10 000 m2	Ohjearvo
Kaikki työmaat (työmaalla irtonaista maa-ainesta tai suojaamatonta maaperää) Sijainti herkän vesikohteen suojavyöhykkeen ulkopuolella (yli 200 m herkästä vesikohteesta).	aistinvaraisesti päivittäin (esim. pullovertailulla) (pääurakoitsija)	aistinvaraisesti päivittäin (esim. pullovertailulla) (pääurakoitsija)	aistinvaraisesti päivittäin (esim. pullovertailulla) (pääurakoitsija) lisäksi sameusmittari tai laboratoriomittaus päivittäin, mikäli lasketaan viikkokeskiarvo, muuten 2 kertaa viikossa aina samoina päivinä. Jos tulos pysyy alle ohjearvon ja tasaisena, kerran viikossa (ulkopuolinen konsultti)	Kiintoaine ≤100 mg/l tai tätä vastaava sameuden tapauskohtainen arvo (NTU) 4 muilla alueilla kuin herkän vesikohteen suojavyöhykkeellä
Sijainti herkän vesikohteen suojavyöhykkeellä (alle 200 m herkästä vesikohteesta), uoman siirto, alitus tai ylitys. Huom. Työmaavedet voivat ohjautua herkkään vesikohteeseen hulevesiputken kautta, vaikka tontin sijainti on kauempana kuin 200 m herkästä vesikohteesta.	aistinvaraisesti päivittäin (esim. pullovertailulla) (pääurakoitsija) lisäksi sameusmittari* tai laboratoriomittaus päivittäin, mikäli lasketaan viikkokeskiarvo, muuten 1 kertaa viikossa aina samana päivänä. Jos tulos pysyy alle ohjearvon ja tasaisena, joka toinen viikko. (ulkopuolinen konsultti)	aistinvaraisesti päivittäin (esim. pullovertailulla) (pääurakoitsija) lisäksi sameusmittari tai laboratoriomittaus päivittäin, mikäli lasketaan viikkokeskiarvo, muuten 2 kertaa viikossa aina samoina päivinä. Jos tulos pysyy alle ohjearvon ja tasaisena, kerran viikossa. (ulkopuolinen konsultti)	aistinvaraisesti päivittäin (esim. pullovertailulla) (pääurakoitsija) lisäksi sameusmittari tai laboratoriomittaus päivittäin, mikäli lasketaan viikkokeskiarvo, muuten 3 kertaa viikossa aina samoina päivinä. Jos tulos pysyy alle ohjearvon ja tasaisena, kerran viikossa. (ulkopuolinen konsultti)	Kiintoaine ≤30 mg/l tai tätä vastaava sameuden tapauskohtainen arvo (NTU) silloin, kun työmaa on herkän vesikohteen suojavyöhykkeellä eli alle 200 m etäisyydellä (suorinta tietä) herkästä vesikohteesta.

Lähde: Pääkaupunkiseudun työmaavesiohje.

Huom. Ohjearvosta voi poiketa, jos työmaavesistä ei asiantuntijan laatiman tapauskohtaisen arvioinnin perusteella aiheudu Pääkaupunkiseudun työmaavesiohjeen tavoitteiden heikentymistä tai ympäristön pilaantumisen vaaraa. Arviointi on laadittava kirjallisesti ja se on pyydettäessä esitettävä valvontaviranomaiselle.

Jos pumpattava työmaavesimäärä on pieni suhteessa vastaanottavan vesistön vesimäärään, ja voidaan arvioida, että vaikutukset ovat pienet, voidaan ohjearvosta poiketa.

Taimenen kuturauhoitusaika on 1.9.–31.11. (Vna kalastuksesta 1360/2015), jolloin on erityisen tärkeää, että vedenlaatu on ohjearvojen rajoissa.

Muiden päästöjen ja suureiden seuranta

OHJE valitse taulukosta sarake rakennuksen koon ja sijainnin mukaan, poista muut kohdat. Mittaustarve koskee lähtökohtaisesti ajanjaksoa, jolloin työmaavesiä pumpataan tai johdetaan pois työmaalta vesikohteeseen. Seurantaa voidaan tapauskohtaisesti eritellä esim. maarakennus- ja sisätyövaiheille.

Pienet hankkeet paritaloa suurempi, valmiin rakennuksen tai /rakenteen pohjapinta-ala < 5000 m2	Keskisuuret hankkeet valmiin rakennuksen tai rakenteen pohjapinta-ala 5000-10 000 m2	Suuret hankkeet valmiin rakennuksen tai rakenteen pohjapinta-ala > 10 000 m2

Suure	Työmaan olosuhde tai toiminta, jonka takia tarvitaan lisätarkkailua	Seurantamenetelmä ja -tiheys	Ohjearvo
pH	Todennäköisiä tai todettuja happamia sulfaattimaita tai laaja betonistabilointi tai betonimurskeen käyttö tai varastointi.	Päivittäin pH-liuskoilla (pääurakoitsija) ja lisäksi mittarilla (ulkopuolinen konsultti) 1 krt/vk	6-9
Päivittäin pH-liuskoilla (pääurakoitsija) ja lisäksi mittarilla (ulkopuolinen konsultti) 2 krt/vk
Päivittäin pH-liuskoilla (pääurakoitsija) ja lisäksi mittarilla (ulkopuolinen konsultti) 3 krt/vk
Alkaliniteetti	pH pysyy säädöstä huolimatta matalana (<6)	Laboratoriomittaus päivittäin (ulkopuolinen konsultti)	> 0,2 mmol/l
Kokonaistyppi	Laaja louhinta	Laboratoriomittaus päivittäin (ulkopuolinen konsultti)	Tukholman lääninhallituksen raja-arvo kokonaistypelle on vastaanottavan vesistön herkkyydestä riippuen 2,5–7 mg/l. Ulkomaisissa tutkimuksissa mm. lohikalojen 50 % kuolleisuus on aiheutunut ammoniumtypen ja nitraatin pitoisuuksilla ≤ 10 mg/l
Öljy	Työmaan koneet, laitteet, polttoaineiden varastointi, täyttö ja tankkaus jne.	Aistinvaraisesti päivittäin (pääurakoitsija)	< 5 mg/l eikä näkyvää öljykalvoa
Lämpötila	Käytetään > 1m3 kuumaa vettä tai sama vesimäärä höyryä	Lämpömittari 1 krt/vk (pääurakoitsija)	Vastaanottavan uoman lämpötila ei saa oleellisesti (noin 2°C) nousta.
Lämpömittari 2 krt/vk (pääurakoitsija)
Lämpömittari 3 krt/vk (pääurakoitsija)

Lähde: Pääkaupunkiseudun työmaavesiohje.

Työmaaveden laadun ja määrän tarkkailu

Seurantasuunnitelma

Pääurakoitsija esittää tässä kappaleessa seurantasuunnitelman, joka sisältää:

työmaavesien seurannan vastuuhenkilön

kuvaus omatarkkailusta ja ulkopuolisen konsultin tekemästä seurannasta

kuvaus näytteiden otosta; mitä näytteitä, mistä, aikataulu, näytteiden ottaja, laboratorion nimi, näytteiden analysoija

mittaus- ja tarkkailupisteiden sijainti kartalla

toimenpiteet, jos ohjearvot ylittyvät

Seurattavat arvot mitataan vedestä, joka johdetaan pois työmaalta maastoon, vesiympäristöön, hulevesiviemäriin tai jätevesiviemäriin, esim. poistoputken päästä. Syntyvien työmaavesien määrää seurataan pääsääntöisesti kaivannoista ja työmaaojista.

Seurantaan tulee sisällyttää mahdollisuuksien mukaan yksi purkukohdan yläpuolinen vertailupiste, johon työmaan kuormitus ei kohdistu ja johon havaintoja/tuloksia voi verrata.

Työmaan omatarkkailu ja kirjanpito

Pääurakoitsija pitää päiväkirjaa (tilaajan excel-pohjaan ”Päiväkirjapohja työmaavesien omavalvontaan”):

työmaalla tehdyistä toimenpiteistä, jotka voivat vaikuttaa työmaavesien laatuun

mahdollisista onnettomuustilanteista ja niiden myötä tehdyitä toimenpiteistä

tehdyistä hallintarakenteiden tarkastus- ja kunnossapitotoimenpiteistä

aistivaraisista havainnoista (sameus ja kiintoaine, öljykalvo, haju) sekä mittauksista (pH, lämpötila)

työmaan omatarkkailun osana havaituista veden laadun poikkeamista (aistinvaraiset havainnot ja mittaukset) ja tehdyistä korjaavista toimenpiteistä

työmaalta pumpattavien vesien määristä ja pumppausajasta

Lisäksi pääurakoitsijan vastuulla on täyttää työmaan vesienhallinnan seurantalomaketta (täytetään tilaajan excel-pohjaan) viikoittain.

Pääurakoitsija tallentaa täytetyn excel-pohjan kerran viikossa hankkeen projektipankkiin.

Seurantatulokset tulee kirjata ylös ja ne käydään läpi työmaakokouksissa. Seurantatulokset tulee olla todennettavissa koko seuranta-ajalta tilaajalle, valvojalle ja viranomaisille.

Pääurakoitsijan vastuulla on toteuttaa vaadittavat korjaustoimet, mikäli työmaan omatarkkailussa tai ulkopuolisen konsultin ottamissa vesinäyteanalyyseissä havaitaan ohjearvojen poikkeamia.

Pääurakoitsijalla on velvollisuus raportoida työmaalla työmaavesien laatuun liittyvistä poikkeamista kohteen rakennuttajalle, valvojalle sekä ulkopuoliselle konsultille. Mikäli työmaalla on tapahtunut onnettomuus, jonka seurauksena työmaalta on riski päästä eteenpäin vesistöjen tai pohjavesien laatua heikentäviä aineita, tulee asiasta tehdä ilmoitus pelastuslaitokselle. Tällaisia onnettomuustilanteita voivat olla esim. öljy- tai jätevesivuoto tai sammutustilanteet.

Ulkopuolisen konsultin suorittama näytteenotto

Pääurakoitsijan omatarkkailun lisäksi työmaavesien laatua tarkkaillaan laboratoriossa analysoitavin vesinäytteenotoin. Näytteenoton tekee ulkopuolinen konsultti, joka suunnittelee näytteidenoton ja aikataulun pääurakoitsijan kanssa. Ulkopuolisen konsultin hankinta on pääurakoitsijan vastuulla.

Ulkopuolinen konsultti pitää kirjaa näytteiden otosta ja tuloksista, ja tallentaa ne sekä mahdolliset toimenpiteet hankkeen projektipankkiin.

Reagointi poikkeaviin tuloksiin

Jos vesinäytteiden tuloksissa todetaan useita poikkeamia (pitoisuudet ylittävät / alittavat työmaavedelle asetetut ohjearvot), pääurakoitsijan tulee olla yhteydessä tilaajaan, valvojaan ja ympäristöviranomaiseen korjaavien toimenpiteiden sopimisesta. Taulukossa 1 on esitetty toimenpiteet, joihin työmaalla on ryhdyttävä, mikäli työmaan omatarkkailussa ja/tai analyysituloksissa todetaan useita vedenlaadun poikkeamia.

Jos työmaavesien puutteellisen hallinnan takia aiheutuu ympäristönsuojelulaissa tarkoitettua ympäristön pilaantumista, vastaa tästä pilaantumisen aiheuttaja.

Useita ylityksiä Edelleen useita ylityksiä Edelleen useita ylityksiä olemassa olevat hallintarakenteet tarkastetaan tarvittaessa ne huolletaan arvioidaan, onko jokin päästölähde jäänyt aiemmin huomaamatta hallintarakenteita lisätään tihennetään veden määrän ja laadun seurantaa aloitetaan viimeistään jatkuva työmaaveden seuranta ja näytteenotto työmaavesien johtaminen keskeytetään, kunnes syy on selvillä ja puhdistusta tehostettu. jos työmaavesien hallinnan asiantuntijan arvio osoittaa, ettei haittaa ole -> työmaavesien johtamista ei tarvitse keskeyttää yhteys kaupungin ympäristönsuojelunviranomaiseen

Kuva 4. Toimenpiteet, jos ohjearvot ylittyvät.

Tarvittavat luvat, ilmoitukset ja lausunnot

Työmaavesien (myös maalämpökaivojen vedet) johtamisesta hule-, jäte- tai sekavesiviemäriin tulee tehdä ilmoitus HSY:lle: monttuvesi@hsy.fi. Jätevesi- ja sekavesiviemäreihin johdettavien jätevesien yleiset laatuvaatimukset määritellään Puhdistamoille johdettavien jätevesien raja-arvot-asiakirjassa, joka liitetään kaikkiin viemäröintilupiin. Mikäli työmaavesiä johdetaan HSY:n hule- tai jätevesiviemäriin, tulee johdettavan työmaaveden vastata HSY:n laatuvaatimuksia.

Kun työmaavesiä johdetaan jätevesiviemäriin pilaantuneiden maiden kunnostustyömailta tai isoilta louhintatyömailta, tarvitaan aina HSY:n valvontapalveluiden viemäröintilupa ja liitoskohtalausunto. Myös työmaaparakeille tarvitaan liitoskohtalausunto. Liitoskohtalausunto tilataan liittymisportaalista. Maalämpökaivojen porausvesille on oma erillinen ohje.

Jos pinta- tai pohjavesistä johdetaan pois yli 100 m3/vrk, ja jos vedenottaminen ei edellytä muuta lupaa, tulee sitä tehdä ELY-keskukseen ilmoitus (vesilaki luku 2, §15).

LIITE 1

Lisätietoja työmaavesien hallinnan menetelmistä

Menetelmiä työmaavesien kiintoaineen poistoon

Vesien käsittelymenetelmä	Muutamia huomioita rakenteen valintaan
Laskeuttaminen ja suodatus	Laskeutuksen onnistuminen vaatii riittävän laskeutuspinta-alan ja virtaaman rauhoituksen. Tarvittava mitoitus on todennettava laskelmin. Käytännössä työmaalla laskeutusaltaassa voidaan saada hienoa silttiä karkeampi aines erotettua. Laskeutumista voi tehostaa saostuskemikaalin käytöllä ja siten pienentää tarvittavaa laskeutuspinta-alaa. Malminkentällä vedet päätyvät Longinojaan, joten pääsääntöisesti saostuskemikaalin käyttöä ei suositella tai käyttö vaatii luvan ympäristöpalveluilta.
Suotopato	Avouomiin ja painanteisiin voidaan asentaa suotopatoja tehostamaan kiintoaineksen laskeutusta. Suotopadot toteutetaan karkeasta kivimateriaalista, joka päästää lävitseen vettä. Puhdistusta voi tehostaa lisäämällä suodatinkankaan padon tulopuolelle. Pelkkä suotopato ei ole riittävä työmaavesien käsittelymenetelmä.
Laskeutuskontit tai avolavat	Soveltuu ahtaille työmaille ja ovat siirreltävissä Olennaista on mitoittaa tarvittava kontti- tai avolavakapasiteetti pumpatun virtaaman perusteella, jotta vesi ehtii laskeutua Saatavissa useissa eri kokoluokissa.
Pintavalutus	Vaatii riittävästi tilaa mutta oikein mitoitettuna on tehokas menetelmä.
Imeytys	Soveltuu pienien vesimäärien käsittelyyn. Imeytyksen onnistumiseen vaikuttaa olennaisesti kohteen maaperä, jonka vedenjohtavuudesta on varmistuttava ennen rakenteen toteutusta. Savikolla imeytys ei toimi. Imeytysrakennetta ennen on järkevää toteuttaa kiintoaineksen esikäsittely laskeuttamalla, jotta imeytysrakenne ei tukkeutuisi.
Uomat ja painanteet	Uomiin ja painanteisiin on suositeltavaa asentaa lisäksi virtausta hidastavia pohja- tai suotopatoja. Huomioitava luiskien eroosiosuojaus ja uoman/painanteen riittävä laskeutuspinta-ala.
Saostus	Saostuskemikaaleilla (kuten ferrisulfaatti tai polyalumiinikloridi) voidaan tehostaa laskeutus- ja suodatustehoa. Ei sovellu kohteisiin, joissa vedet päätyvät lampiin tai järviin, sillä saostuskemikaali aiheuttaa suolakerrostumia. Saostuskemikaalien käyttöä ei suositella myöskään, jos vastaanottava vesistö on herkkä (taimenpuro tms.) tai käyttö vaatii luvan ympäristöpalveluilta.
Geotuubit	Soveltuu esim. ahtaille infratyömaille tai eroosion hallintaan. Geotuubi ei ole osoittautunut toimivaksi laimeiden vesien käsittelyyn. Kiintoaineen saostumista tulee käytännössä aina tehostaa saostuskemikaalin käytöllä. Kts. kohta saostus yllä. Tekstiilin aukkokoko määrittää, minkä kokoisia partikkeleita geotuubi pidättää. Saatavilla valmiina useissa eri kokoluokissa. Teoriassa mahdollista yhdistää myös vesien pH:n säätö. Tämä vaatii kuitenkin erityisosaamista. Geotuubin käyttö vaatii asiantuntemusta, huomioita mm. pohjaratkaisut (HDPE-pohja), kyettävä arvioimaan eri valmistajien tuotteita.
Biosuodatus	Jos kohteeseen on lopputilannetta varten suunniteltu biosuodatus, voidaan samaa rakennetta hyödyntää työmaavesien käsittelyssä. Vain työmaavesien hallintaa varten ei ole järkevää toteuttaa biosuodatusta, sillä rakenne on teknisesti haasteellinen toteuttaa. Biosuodatusta ennen on järkevää toteuttaa kiintoaineksen esikäsittely laskeutuksella, jotta rakenne ei tukkeutuisi. Lisäksi työmaan jälkeen rakenne on huollettava.
Öljyntorjuntapuomit ja -erottimet	Vain öljyn erottamiseksi muista työmaavesistä, ei sovellu ainoaksi käsittelymenetelmäksi.
Hulevesikaivoon asennettava kaivosuodatin	Mikäli työmaan läheisyydessä sijaitsee nykyisiä huleveden ritiläkaivoja, jonne työmaalta on riski johtua pintavaluntana käsittelemättömiä työmaavesiä tai jonne kaivantovedet pumpataan, voidaan kiintoainespitoista työmaavettä suodattaa kaivon kanteen asennettavan kaivosuodatinpussin avulla.

Lisätietoja: Pääkaupunkiseudun työmaavesiohje.

Menetelmiä työmaavesien neutralointiin

Happamien kaivantovesien neutralointi

Neutralointikaivo

Neutralointilaitteistona voidaan käyttää urakoitsijan oma tekemää tai valmiiksi valmistettua neutralointikaivoa. Nordkalk Oy on kehittänyt yhteistyössä Parkanon muovituotteen kanssa erityisen neutralointikaivon, jossa käytetään Filtra G -kalkkituotetta. Neutralointimateriaalina voidaan käyttää Filtra G -tuotetta, joka on granuloitua sammutettua kalkkia ja siten voimakas emäs. Neutralointiratkaisu voi olla jokin muukin, menetelmät kehittyvät koko ajan.

Esimerkkikaivon toimintaperiaate on seuraavanlainen (kts. Kuva 1 ja Kuva 2):

kaivoon johdetaan pumppaamalla vettä kaivon alareunasta

kaivannosta johdetaan vain osa vesistä kaivoon, loput tasausaltaaseen

kaivossa on Filtra G -rakeita

virtauksen voimasta vesi ja rakeet liikkuvat kaivossa

kaivon yläreunassa on poistoputki, josta vettä poistuu

kaivosta vesi johdetaan konttiin/tasausaltaaseen, johon johdetaan suoraan myös muu osa pois pumpattavasta vedestä

veden seistyä kontissa/tasausaltaassa, vesi voidaan johtaa hulevesiviemäriin tai ojaan, kun pH on välillä 6–9

Pois johdettavan veden pH-arvoa tulee tarkkailla, jotta se pysyy välillä 6–9

Filtra G kuluu neutraloinnissa, joten sitä tulee lisätä vähin erin päivittäin siten, että rakeet liikkuvat veden virtauksen mukana eivätkä keräänny reunoille tai pohjaan. Vaihtoehtoisesti lisääminen voidaan toteuttaa automaattisella annostelulaitteistolla

Filtra G on sammutettua kalkkia eli kalsiumhydroksidia Ca(OH)2, joka on voimakas emäs ja jonka käyttöturvallisuustiedote tulee sisäistää ennen käyttöönottoa. Filtra G nostaa käsiteltävän veden pH:n välittömästi yli kymmenen ja jopa kahteentoista. Tällainen vesi on vastaanottaville luonnonvesille liian emäksistä, joten siksi vesi tasataan neutralointikaivon konttiin/tasausaltaaseen ohi pumpattavan (happaman) veden kanssa ja pH mitataan vielä ennen ojaan/hulevesiviemäriin johtamista.

Neutralointimateriaalia kuluu veden virtauksen ja kemiallisten prosessien myötä, joten sitä on lisättävä tarpeen mukaan. Annostelu olisi hyvä olla niin tiheää, että kaivosta lähtevän veden pH pysyy riittävällä tasolla (yli 10). Annostelu ei saa olla kuitenkaan ylimitoitettua ja sen on tapahduttava niin pienissä annoksissa, että kaivon virtaus pystyy pitämään materiaalin liikkeessä ja se todella kuluu neutralointiin eikä lähde virtauksen mukana konttiin/tasausaltaaseen. Jos rakeita on liikaa, ne voivat sakkaantua kaivon pohjalle. Rakeita on hyvä lisätä pieninä määrinä (esim. kourallinen/lapiollinen) joka aamu tai tarpeen mukaan.

Kuva 1. Tyyppikuva neutralointikaivosta.

Neutralointiprosessissa metallisakkaa voi syntyä paljonkin, jonka takia sakalle on hyvä olla laskeutumistilaa välittömästi neutralointirakenteen jälkeen tasausaltaassa. Metallisakkaa muodostuu myös neutralointirakenteessa neutralointimateriaalin pinnalle. Sakka voi tukkia rakenteita ja pinnoittaa neutralointimateriaalia aiheuttaen padottumista sekä estäen neutralointimateriaalin kontaktin käsiteltävän veden kanssa heikentäen neutraloinnin tehoa. Järjestelmä vaatii siis toimivuuden seurantaa ja tarpeen mukaan sakan poistoa ja kalkkimateriaalin vaihtoa. Sakka voidaan tarvittaessa ruopata tasausaltaasta neutraloinnin aikana. Sakka poistetaan altaasta neutraloinnin loputtua. Sakasta tehdään analyysit kokonaismetallien ja liukoisten metallien osalta ja sakan kemiallisten ominaisuuksien perusteella sakka sijoitetaan joko tavanomaisen jätteen kaatopaikalle, pysyvän jätteen kaatopaikalle, ongelmajätteen kaatopaikalle tai termiseen käsittelyyn.

Kaivon koko mitoitetaan ja kaivo sekä tasausallas suunnitellaan aina käsiteltävän vesimäärän mukaisesti. Jos kaivannoista pumpataan kaivantovettä n. 20 l/s, kaivon tarvittava koko on noin 1–2 m3. Koska säiliötä ei upoteta maahan, kannattaa säiliön muodon mitoituksessa huomioida käytettävyys eli siitä ei tehdä liian korkeaa. Säiliötä hankittaessa tulee huomioida mm. seuraavat asiat:

Tarvittava säiliön jalusta (teräs tai muovi), säiliön ankkurointi tukevasti jalustaan.

Säiliö / jalusta tulee varustaa tarvittavilla nostokorvakkeilla tms., jotta säiliö on tarpeen mukaan siirrettävissä.

Tuloyhteen sijoitus tangentiaalisesti säiliön alaosaan

Ylivuotoputki lähtökorkeus esim. 300 mm säiliön yläreunasta alaspäin. Sijoitus säiliön keskelle.

Säiliöön kansi, jossa luukku (ei keskeisesti, jotta ylivuotoputkeen ei tipu kalkkia) kalkin lisäämistä varten. Yksi luukku riittää, koska tangentiaalinen virtaama tasoittaa kalkin säiliöön.

Tikkaat ja tarvittaessa kaiteet säiliön päälle

Säiliön rakenteellinen kestävyys mitoitettava sen mukaan, että säiliö voi olla täynnä vettä itsestään seisovana

Kuva 2. Esimerkkikuvia neutralointikaivon toteutuksesta. Kaivon jälkeen vedet johdetaan tasausaltaaseen.

Kalkkisuotopato
Neutralointiratkaisuna voidaan käyttää myös kalkkisuotopatoa. Kalkkisuotopadossa käsiteltävä vesi saa virrata kalkkikivestä (raekoko #16…32) rakennetusta suotopadosta läpi samalla neutraloituen. Suotopadon jälkeen tulee olla laskeutusallas metallisakan laskeuttamiseksi. Kalkkimateriaalin vaihtamiseen tulee varautua, sillä se voi tukkeutua ja/tai menettää neutralointikykynsä. Kuvassa 3 on esitetty periaatekuva kalkkisuotopadosta.

Kuva 3. Periaatekuva suotopadolla varustetusta laskeutusaltaasta.

Lisätietoja happamista sulfaattimaista ja niiden hallinnasta löytyy julkaisuista Happamien sulfaattimaiden kansallinen opas rakennushankkeisiin (2022) ja Esiselvitys happamien sulfaattimaiden kartoitusmenetelmistä ja suosituksia toimenpiteiksi infrahankkeissa pääkaupunkiseudulla (2018). Ympäristöministeriön julkaisema opas on viimeisin ja siinä on ohjeistettu analyyseistä. Pääkaupunkiseudun suosituksia tulee peilata kansalliseen oppaaseen.

Emäksisten kaivantovesien neutralointi

Työmaalla voi tulla tarve säätää kaivantovesien pH:ta alaspäin, jos veden pH on yli 9. Tällainen tilanne voi muodostua massastabiloiduilla alueilla tai tiettyjen työvaiheiden, kuten betonivalujen yhteydessä. Massastabilointi nostaa maa-aineksen pH:ta, jolloin stabiloiduilla alueilla kaivantoveden pH on usein emäksisen puolella, toisinaan jopa yli 9.

Kaivantovesi neutraloidaan vesijohtovedellä. Vesijohtovesi on syötettävä emäksisen veden sekaan ja sekoitetun veden pH:ta tarkkaillaan, jotta oikea vesijohtoveden annostussuhde löydetään. Neutralointia on jatkettava, kunnes kaivantoveden pH on välillä 6–9. Toinen vaihtoehto voi olla johtaa emäksiset työmaavedet HSY:n jätevesiviemäriin, mikäli HSY myöntää viemäröintiluvan. HSY:n jätevesiviemäriin johdettavan veden pH on oltava välillä 6–11.

Mikäli tunnistetaan, että työmaalla voi tulla tarve neutraloida emäksisiä vesiä, esitetään kaivantovesien neutraloinnin toteutus ja mitoitus työmaavesien hallintasuunnitelmassa.

Lähteet

Autiola, M et al. 2022. Happamien sulfaattimaiden kansallinen opas rakennushankkeisiin. Ympäristöministeriön julkaisuja 2022:3.

Forsman et al. 2015. Massastabilointikäsikirja.

Ramboll Finland Oy, 2018. Esiselvitys happamien sulfaattimaiden kartoitusmenetelmistä ja suosituksia toimenpiteiksi infrahankkeissa pääkaupunkiseudulla. Helsingin kaupunki, Espoon kaupunki, Vantaan kaupunki, Liikennevirasto, Uudenmaan ELY-keskus ja HSY.